Translation BEATRIZ BEHAR
" За любовта и сенките"
По книгата на Изабел Алиенде
През 1973, моята страна, Чили...
беше управлявана от военна диктатура...
която обяви постоянно извънредно положение.
Наложен беше вечерен час и почти всички...
най-вече привилегированите...
си наложиха правило към себе си да мълчат.
Правилото да не си видял нищо, да не си чул нищо.
Така че животът, да си продължи както преди.
Майка ми прие това много на сериозно...
аз израснах в условията на сигурност и невинност по Божията воля.
Къщата ни се превърна в приют...
за да преживеем финансово след като баща ми почина преди много години.
Роса, кучето ми Клео...
и старците: Дон Кихот или полковникът...
и един мъж, който сам се нарича смъртта...
И стара актриса: Мадам Хосефина...
бяха истинското ми семейство.
Бях сгодена за братовчед ми Густаво...
капитан в армията.
Аз работех за едно модно списание.
Животът беше внимателно воден от майка ми, която...
искаше да ни осигури, едно място в обществото,
което беше, или с богатите или с армията.
Животът ми беше безопасен...
...докато започнах да се събуждам. - Ела!
Виж!
Белгийски дантели... френска коприна... ирландски лен.
Току-що пристигна от Бразилия.
Бразилия?
Помолих Роса да сложи всичко това в стаята ти.
Дойде време ти да се грижиш за тях.
Никога няма да използвам тези неща.
Къде отиваш, ако мога да попитам?
Навън с приятели.
А ако Густаво звънне?
Няма.
Капитан Густаво Моранте!
На вашите услуги, сър!
Кръгом!
Мирно!
Покажи ръце!
Чакай.
Мога ли да говоря с Ирене Белтран?
- Ирене? - Да.
От тук.
Блондинките са на мода тази година.
Ирене!
Франсиско Леал?
- Г-ца Белтран. - Ирене.
- Четох статиите ви и... - Вие сте фотографа.
Извинете, трябва да попитам.
В някой списък ли сте?
Не съм в черния списък.
- Добре, тогава можем да говорим. - Добре.
Това е... моята работа.
Гладен ли сте?
- Гладен? - Да. Елате.
О, Стрелец!
С асцендент на Скорпион.
Знака на секса... и смъртта!
О, Боже мой!
Какъв бик!
Обичате ли вегетарианска храна?
И така...
Франсиско...
Коя моя статия най-много ви хареса?
Ами...
Супер хормони които предотвратяват бременността...
-Казахте нещо интересно. - Така ли?
Казахте: "Зачеването е форма на протест"
От 1973, списанието трябва да покрива разголената гръд с черни кръпки...
и определени думи са забранени.
Като?
Това са детски работи... Аборт... задник.
Свобода?
Благодаря.
Значи... сте психолог?
Фройдист?
Фройд... Юнг...
Маркс.
Той също ли е писал за психологията?
"Фалшива съвест".
Той казва...
"Срама е единствената емоционална революция".
Сигурен ли си, че не си в черния списък?
Баща ми е анархист...
напуснал Испания.
Може би брат ми Хосе, свещеника?
Може би по-големия ми брат...
Хавиер, който е учител?
Но не и аз.
Имах собствена клиника.
- Твоя? - Да, правих психотерапия.
Но, след 1973, този вид психология стана "табу".
И не можех да си го позволя.
Чуйте...
Търся почтена работа.
Не искам да снимам само бракове и годишнини.
Вземи ме утре. Ще ти възложа една задача.
Господи, приличам на майка ми! Извинявай. Имаш ли кола?
Не. Имам мотор.
Благодаря.
Не, безработен си. Аз плащам.
Баща ми казва, че учтивостта никога не е противоречала на анархията.
Аз ще отворя.
Това е Роза. Влез.
Какво е това? Лудница ли?
Ами, нали това е дома "Божията воля".
Майко, това е доктор... - Здрасти.
Франсиско, това е майка ми.
Той ми е колега, д-р Леал.
Колега? Доктор?
Да, но сега Франсиско е фотограф...
и ще свършим една задача.
Получи се нещо от Густаво за теб.
Ще бъде тук за уикенда. Не съм го отваряла, имаше и бележка за мен.
Капитан Моранте и Ирене ще се женят скоро.
Роденият щурец, пее до последното утро.
Винаги говори по този луд начин!
Сега гледа сапунки по цял ден! И яде!
За да сте красива, трябва да сте здрава и издръжлива.
О, къде ще ходиш днес?
При Лос Рискос, да интервюирам една светица.
Казват, че прави чудеса.
Ax, и какви чудеса?
Лекува безсъние и хълцане, утешава разбити сърца...
може да предизвика дъжд или да те подмлади.
Когато живия светец прави добро, мъртвия светец може да си отдъхне.
Страхотно е! Все едно си на летящ кон.
Кой е Густаво?
- Какво!? - Годеника ти.
Братовчед ми. Сгодени сме от ранно детство.
Не звучи много сериозно.
Моят капитан е много сериозен.
Някой ден ще стане генерал.
Когато порасне.
Той е безстрашен мъж.
Какво е това?
- Ще ти изпея неговата песен. - Не, благодаря.
"Аз съм годеник на смъртта.
Почувствах студеният й дъх...
Но я държа високо като бойно знаме"
Това е фашистка песен.
- Не. - Ами, да.
От къде знаеш?
Баща ми.
Фашистите на Франко го преследваха и той напусна Испания.
"Да живее смъртта", беше техният девиз.
Густаво не е фашист.
- Не е ли годеник на смъртта? - Не.
Тук ли живее Еванхелина Ранкилео?
Да, но чудесата са по обяд.
Светците са нещо обикновено за селата.
"Не е голяма история, но цензурата ще я пропусне.
Момичето е просто лудо.
Ами чудесата?
За какви чудеса говорите? Не вярвайте на тази пропаганда.
Това от което момичето има нужда е мъж!
12 часа.
Излекувай ми краката, светице!
Не позволявай да отведат сина ми Хуан в армията!
Бог да те благослови, Еванхелина! Излекувай съпруга ми, моля те!
Изправете се до стената! До стената!
Какво правите?
Идентифицирайте се!
Аз съм журналистка, а това моят фотограф.
Име?
Франсиско Леал.
Какво търсиш тук?
Какво каза?
Не говоря на теб.
Но аз ти говоря, командире.
Праделио!
Това сестра ти ли е?
Тъй вярно.
Животни!
За кои се мислите? Чудо е, че не убихте някой.
Много си нервна, сладурче. Стреляхме във въздуха.
Не ме наричай, сладурче. Защо сте тук?
Праделио ми разказа за неговата сестра.
Каза ми, че докторите и свещениците не са успели да направят нищо.
Тогава си казах: "Това е работа за Въоръжените Сили".
Не я докосвайте!
Ела тук!
Оттеглете се! Идиоти! Сержант Фаустино Ривера!
Фотоапарата!
Еванхелина.
Извинете, преподобни. Желаете ли още лимонада?
Бог да ни благослови и пази.
Бяха само изстрели във въздуха и една прегазена кокошка.
Ще направим още снимки.
- Какво правим тук? - Лагеруваме!
Кич! Сюрреализъм!
Общество на спектакъла.
- Маркс или Фройд, докторе? - Къде се загуби от четвъртък насам?
Къде мислиш?
С Годеника на смъртта.
Доста заядливо!
Извинявай... Прощавай.
Просто исках да те поканя на вечеря, и...
Четвъртък? Ще съм свободна.
Така ли? Наистина ли?
Какво!?
Свободна ли ще си?
- За Панама ли заминаваш? - Да.
Но скоро ще се върна.
Капитан Моранте, това е д-р Леал.
Контесо! Светлината изчезва. Всичко се разваля.
трябва да... О, простете!
Нека те представя на Франсиско Леал? Той работи с мен.
А това е годеника ми, капитан Моранте... Известният Марио!
Съжалявам, не подавам ръце на... дегенерати.
Защо не искате да го докоснете?
Може би това е просто прикритие на хомосексуалната ви паника в казармата.
Ще се видим на сутринта.
Фашист!
Любов!
Тази вечер ще готвя италианска храна. Паста Маринара.
Предполагам си свободен.
Предполагам, че е така.
Veuve Clicquot Ronsardin. Le Grande Dame 1969.
Плячка... Обир!
От съпругите и любовниците на генералите,...
който боядисвам, поддържам, сресвам...
общувам и хипнотизирам...
за да ги направя най-красивите жени на света.
Правя ги да изглеждат така както те искат.
За илюзията!
За действителността.
Една проститутка, ми спаси живота, а не църквата.
В историята ти...
има и нещо друго освен твоя "Адмирал Конкубина".
Брат ми ме заведе до един бардак...
за моето въведение.
Истински се паникьосах...
когато ме оставиха сам с нея.
Тя седна до мен и ми хвана ръката.
Каза ми...
"Това е нещо, което не можеш да правиш насила".
Бях ужасен.
"Хващай си пътя...
колкото може по-далеч, защото ако останеш...
ще свършиш убит накрая"
Разбирам.
Тя ми спаси живота.
" Ако не се влюбиш... ще стигнеш далеч", каза тя.
Е... колко далече стигна?
Ами, както виждаш...
военните презират хора като мен.
Но продължавам да се усмихвам и да бъда раболепен.
Разбирам.
Някой ден, е възможно да ме арестуват в салона ми в двореца...
и да ме хвърлят в някоя от онези стаи за мъчения.
Мога ли да ти кажа нещо поверително?
Да, моля.
Аз се изучих за психолог, нали?
Ирене ми каза.
Сега работя като фотожурналист.
Също така съм и нещо друго.
Какъв си?
Работя в "сенките".
Знаеш ли какво значи?
Деца, елате. Чичо ви си има гост.
Здрасти... влизай.
Помириши.
Кафе от Венецуела.
Благодаря.
Ирене Белтран, моето семейство.
И Хавиер.
Отиди да видиш татко.
Посред полунощ, ме събужда за да й рецитирам Неруда.
Когато бяхме млади, в Испания...
по време на гражданската война...
когато тръгнах за фронта, тя затвори къщата и ме последва.
Исках да бъда с него в победа, смърт или поражение.
Да, истинската любов. Която свърши.
Хосе, не започвай!
Която свърши със счупена глава и загуба на паметта.
И един син, Хавиер, роден в руините на един манастир.
Той трябваше да стане свещеник, не ти.
Достатъчно! Ще донеса вечерята.
Прочетох ти статиите Карат ме да се смея.
Ожени се за нея, Франсиско!
Тя вече си има годеник, майко.
Бъди мъж, а не психолог, сине мой.
Да побързаме преди да се уплаши и избяга.
Виждаш ли тази сметачна линия?
Това е единственото нещо, което взех с мен когато напуснах родината. Беше на баща ми.
Той го използваше при реконструиране на сгради, и при строителство на канавки.
- За какво го използувате? - Предпазва ме от погрешност и корупция.
За някой който е избягал от една диктатура и живее в друга...
ненавижда властта може да бъде сериозно неудобство.
Малко съм стар за да ходя със свита опашка между краката.
Трябваше да изхвърлим печатната машина от кухнята.
Трудно е да се обясни при една полицейска акция.
Ако нещо ти се случи, ще си завра главата във фурната...
...и ще умра. - Затова внимавам.
За това изхвърлихме пишещата машина, татко!
Скоро, ще се върнем в Испания. Нали, Хавиер?
Франко умря, татко. Сега можеш да си върнеш.
За Испания!
Ще се върнем, следващата годината.
Амин. Радвам се, че се запознахме.
"Недрата на майката земя са тъмни.
И дълбоко в мен, аз съм тъмна.
Аз съм кладенец.
И, във водата, нощта оставя звезди след себе си...
и продължава напред през полетата"
Въпроса е там, че живота е толкова труден,...
че желанието ми за него се увеличава още повече.
Никога не съм усещал гласа си толкова ясен.
Никога не съм бил толкова богат... на целувки.
- Прекрасна е. - Знам.
Но трябва да внимаваш с този неин капитан.
Знам, свещенико...
Ти си свещеник!
Спрете колата, господине!
Тя е на кардинала. От "Комисията за човешки права".
Помни, опитай се да разбереш имената на измъчваните, Франсиско.
Мария Елена.
Брат ми.
И така?
Много ви благодаря, че дойдохте, докторе...
Просто не мога...
Хайде.
Разкажете ми.
Кажете.
Хванаха ни и ни хвърлиха в една кола.
Вие и...
съпруга ми, Хуан.
Караха с часове.
Ритаха ни...
и ни заплашваха.
Можех да мисля само...
за малкият ми Габриел...
в къщи...
сам.
Просто искам да умра.
Защо не умрях?
Трябва да живееш.
Бъди силна.
Трябва да се бориш!
Бяхме разделени, и той каза, че ако не съдействах...
съпругът ми ще плати.
В съседната килия...
той прекара ръцете си...
през цялото ми тяло.
Можех да мисля единствено за живота на моят съпруг.
Не исках той да... чуе.
Когато, се върна...
друг глас.
Още ръце... навсякъде по мен...
вътре в мен.
Исках да викам.
Но не исках съпруга ми да чуе.
Те го направиха, отново и отново.
Хей, забрави го... всичко свърши.
Сигурно съм била припаднала.
След това видях... Хуан...
до мен...
Висящ на един кол, както и аз.
Измъчваха и двама ни.
Хуан беше по-зле и от мен, но...
Не спирай, Мария Елена. Хайде, продължавай!
Габриел беше там.
Синът ми... в стаята на мъченията... мъничкият ми син!
Държаха го за ръцете и го караха да гледа.
Ако не ни кажеш имената, ще сторим същото с него"
Аз не знаех имената.
Никога не съм знаела.
Измислих си имена, които не знаех.
Не издържам вече.
Стига толкова, моля ви.
Падре Леал не може да ги намери.
Падре Леал ще продължи да опитва, както всички ние.
Всичко е наред.
Трябва да се погрижиш за себе си.
Да се бориш и да бъдеш силна.
И помни...
не забравяй...
на нас също ни трябват имена...
за да може това да не се случи отново.
Никога повече!
Борим се с тях без много шум и ни трябват имената.
Трябват ни имена.
Падре Леал ще ти подпомогне да намериш съпруга и малкия ти син.
Сега върви.
Ще се видим през седмицата.
Как така си свободна в неделя?
Годеника ми не може да дойде този уикенд.
Всеки уикенд ли идва?
Не, не всеки.
И майка ти ще ти позволи да отидеш до... къде е той?
- Панама. - До Панама непридружена?
Докторе, нали не мислиш, че все още съм девствена на моята възраст?
- Къде е Еванхелина? - Моята дъщеря...
Какво се е случило?
Моля те, кажи ми.
Той я отведе.
- Кой? - Командира.
И сина ми Праделио... е затворен.
Фаустино Ривера имаше сълзи в очите.
Кой?
Фаустино Ривера, сержанта.
Познавах го от дете.
Той държеше кучетата...
докато Рамирес я отведе в джипа.
Не можем да я намерим никъде.
Бедни сме.
Не знаем какво да правим.
Ще я намерим.
Аз ще ви помогна.
Думи, който промениха живота ми за винаги.
Така пътуването ми започна. - Eванхелина Ранкилео...
задържана за разпит в Лос Рискос. Никога вече не е видяна.
Отидете в Министерството на Отбраната.
Те имат новия списък.
Следващия.
Елате другата седмица по същото време.
Не си губете времето. Отидете директно в моргата.
Ирене, по-добре ни изчакай тук.
Защо?
Някога виждала ли си труп?
- Обезобразено и измъчено тяло? - Не.
- Не е нужно да влизаш. - Влизам.
Анибал, отиваме долу.
Франсиско, изведи я.
Не беше тя. Ирене, може да не е тя!
Не търсете повече. Тя не е тук.
Трябва да се връщаме в офиса.
И аз така мисля.
Густаво ме е чакал през целия си живот.
- Ще се омъжа за него. - Знам.
Ще го направя.
Никога няма да се върнем в Испания без теб...
Хавиер Леал.
Минах през толкова много неща, че един ден...
ще трябва насила да ми простят...
като заличат името ми.
Сърцето ми... беше неуморимо.
Хавиер Леал.
Учеха ни, че работата е източник за гордост...
и себеуважение.
Той нямаше нищо, след като го сложиха в черния списък...
В черния списък за доверие...
за преподаване.
Този, които видя онзи ден, не беше моя брат.
Те го унищожиха.
Убиха го, убивайки всичко, всичко ценно.
Взеха му работата, синдиката,...
приятелите, доходите...
силата.
Връщам се в Лос Рискос.
С колата на майка ми. Решено е.
Внимавай.
Внимавай, какво казваш на майка ти.
Знам.
Дигна ми каза къде да намеря командир Рамирес...
и сержант Фаустино Ривера.
За да се изправя срещу тях, беше най-добре да покажа високомерието на моята класа.
Беше задържана за кратък обичаен разпит.
Прекара нощта тук и беше освободена на сутринта.
Имаме протокол.
Оставили сте я на улицата без дрехи?
Гражданина Ранкилео носеше обувки и пончо.
Тя е непълнолетна. Защо не беше върната при родителите си?
Не е нужно да обсъждам полицейски процедури с вас.
Ще ги обсъдите ли с годеника ми, капитан Густаво Моранте?
Назначен е на висш пост в Панама.
Сержант!
Донесете ми книгата!
Ела тук.
Виж... тук е.
Написано е черно на бяло.
Отишла е в столицата да търси работа.
Без пари и полу-гола.
- Беше луда. - Мога ли да говоря с брат й?
Съжалявам. Той беше прехвърлен.
Къде?
Това е поверителна информация.
Ние сме в обявено извънредно положение.
- Сержант Ривера? - На вашите услуги.
- Аз съм Ирене... - Знам коя си.
Мога ли да ви взема още една бира? - Защо не?
Една бира, моля.
Забелязах как се държахте...
благородно и разумно онзи ден...
в къщата на Еванхелина.
Различен сте от Рамирес.
Познавам го като дланта на ръката си.
Командира ви винаги ли е толкова безразсъден?
Искам да кажа... онези изстрели ми изкараха ангелите.
Той не беше такъв.
Той не е лош човек, кълна се.
За жените като вас!
Какъв е командира ти сега?
Знам защо си тук. За глупак ли ме вземаш!
Отвори си очите.
Какво празнуваме?
Денят на независимостта.
Фактът, че сме живи.
Приятелю...
ела.
Ти също си много тъжна...
приятелко
Живея в мечта.
Страх ме е да се събудя.
Морски дарове... Трябва да ядете.
Изглеждате... Как беше думата?
Отпаднали?
Благодаря, Роса.
Ривера и Еванхелина, са роднини.
Играли са си заедно. С Праделио също.
Той си сложи си ръката под масата...
на бедрото ми.
И му казах: "Следващият път... може би".
Ти си журналистка.
Никога не бих могла да публикувам тази история.
Никога няма да мине през цензурата.
Защо го правиш?
Искам да разбера...
какво превръща тези селски деца...
в престъпници.
Слушай.
Беше закачил малката й фуста на вратата докато я биеше.
Казах му да се успокои, но той ме хвана за гърлото.
О, по дяволите!
Извини ме.
Ти си хубава жена. Добре изглеждаща жена.
Охкаше. Все още беше жива.
Тя халюцинираше.
Сигурен ли си, че беше Еванхелина? - Да.
Не гасят никога осветлението. Върна се с лопата и кирка.
Има един мазен бележник, написано всичко в него.
Какво са й направили... къде я е отвел Рамирес.
Каза, че трябва да отида с него, и ще ми я даде.
Какво да правя с касетата?
Дай ми я на мен.
Не искам да те компрометирам, Франсиско.
Дай ми я.
Брат ми работи в "Комисията по човешки права" на кардинала.
Събира доказателства.
Студено ли ти е?
Страх...
ме е.
Че ще изчезнем... като Еванхелина ли?
Като баща ти?
Този чаровен кучи син.
Той изчезна заради майка ми.
- Ела. - Дигна, ела.
Майката на Еванхелина.
Седнете.
Седнете тук.
Чухте ли нещо за Еванхелина?
Сина ми... Праделио...
избяга от армията.
Дезертира.
Дигна...
Той знае ли за Еванхелина?
Фаустино Ривера дойде да ме види... тайно.
Каза ми...
Каза, че военните ще преследват сина ми...
докато го намерят.
Трябва да изкарам Праделио от страната.
Църквата може да му помогне.
Но ще настояват да разберат...
какво се е случило.
Много е студено.
Праделио е тук някъде.
- Не мърдайте! - Мама ги изпрати!
Защо дойдохте?
Ами, майка ти помоли за помощ.
- Защо те затвориха? - Всичко се прецака.
Заради сестра си ли дезертира?
- Заради Еванхелина? - Отмъщението е мъжка работа.
Търсят те навсякъде.
Ще платя за това, което трябва да направя.
Знам, че когато сляза от тази планина...
...съм мъртвец. - Защо!?
Защото знам една военна тайна.
Ако искаш да ти помогнем, ще трябва да ни я кажеш.
Никога няма да кажа.
Защото каза на Рамирес за сестра си ли?
Защото го помоли за помощ? Защото му помогна ли?
Той ме третираше като син.
"Ще стигнеш далеч, защото можеш да си затваряш устата", каза той.
"Обичам моите хора, да ми казват притесненията си".
И му каза за Еванхелина.
Невероятно колко дълго си игра тя с него.
Никога не съм си представял, че е толкова силна!
Никога не съм си представял, че ще доведе въоръжени мъже.
Това ли е?
Хайде.
Братко!
Чакайте!
Знам къде скри тялото й.
Онази изоставена мина в Лос Рискос.
Страх ме е.
И аз.
Добре ли си?
Знам, знам.
Дишай, дишай!
Чуй ме.
Ще се върна вътре. Само за още няколко минутки.
- Тук ли ще ме чакаш? - Да.
Имаше още трупове.
Много трупове.
Много!
- Обичам те. - Аз те обичам.
Ще направите ли нещо?
- Имам снимки. - Пресвета дево!
Мили Боже!
Какво ви накара да отидете в тази мина?
Направили са правилното нещо.
Трябваше да вземете някой с вас от службата на кардинала в пещерата.
Кардинала ще ни помогне ли?
Трябва да го публикуваме.
Ще ви убият на първата улична пресечка.
- Какво е това? - Марио.
Моят Марио? Познаваш ли го?
Да, знае го. Да вървим!
Внимавайте.
- Здрасти, кондесо. - Марио!
Остави първо Ирене.
- Защо!? - Ще проявим филма.
Някой трябва да разкаже на Дигна.
Аз ще се погрижа за това. Праделио също. Ти трябва да си починеш.
Марио е...
Къде точно беше?
Майко... уплаши ме!
Трябваше да взима такси за вкъщи от летището.
- Ти каза утре. - Но се обадих миналата нощ...
за да ти кажа, когато те нямаше.
Къде беше?
Бях по задачи, майко.
Облечена така? Лъжеш.
Била си с онзи как му беше името.
Слушай! Не подценявай интелигентността ми!
Боже мой! Цялата си натъртена!
- Изнасилиха ли те? - Работех, майко
И съжалявам, че трябваше да вземеш такси.
Почакай малко, госпожичке.
Искам да знам с кой беше и какво направи.
- Защо се прибра по-рано, майко? - Това не те интересува!
Точно.
Как се осмеляваш!
Аз съм ти майка!
Ще се обадя на годеника ти и ще му кажа да определи дата за сватбата незабавно.
- Ти си неконтролируема! - Кажи му за твоите пътувания до Рио.
И за младежа, чиято снимка криеш в бельото си!
Всичко е наред, майко.
Разбирам.
Моля...
искам да видя хората в този списък... днес.
Падре Леал... как научихте за тази история?
Изповедна тайна, ваше височество.
И съществуват други списъци... други имена.
Защо събирате толкова списъци, отче?
Някой ден, ваше височество, няма ли да има отчетност?
Народите правят отчетност всеки ден, отче.
И продължават да съществуват уповавайки се на прекрасни спомени...
и също така умението да забравят.
Ако полицията реши да ви разпита...
те няма да приемат този отговор.
Това е риск, който трябва да поема.
Вече сте бил арестуван два пъти.
Да, ваше височество.
Не трябва да привличате внимание към себе си.
Аз бих предпочел, засега...
да не се връщате в тази мина.
С цялото си уважение, ваше височество...
с ваше позволение, бих искал да продължа това до края.
Бъдете предпазлив, отче Леал.
Не само заради вас, но и заради църквата.
"Не искаме война с правителството.
Разбирате ли?
Перфектно, ваше височество.
Искам част от хората, да пазят пътя.
А останалите, входа на мината!
Дръжте цивилните надалеч!
Иска ми се да бях написала тази история!
Изглежда, че останките от 14 тела...
са махнати в ранните часове на утрото...
от Отдела за Криминално Разследване...
по инструкциите на Върховния съд.
Какво...
Сега, изваждат още тела.
Майки, роднини и приятелите...
се събраха тук от началото на сутринта.
Кардинала идва за да се срещне със семействата.
Не искам да чувам за това в моята къща!
Разбира се, че ще умират хора...
в борбата срещу рака на комунизма.
Има жертви във всяка война.
Това е мръсна война. Гражданска война срещу тероризма.
Ти какво правиш тук?
Защо не си на работа?
Донеси ми чай от лайка.
Как се осмеляваш да ме гледаш така?
- Госпожо, моля ви! - На теб нямам какво да казвам!
Да не си забъркал дъщеря ми в това?
- Майко... - Затвори си устата!
А ти журналисте!
Не позволяваш на хората да забравят миналото и да започнат отначало на чисто.
Не ни оставяш да живеем...
със разговорите ти за изчезнали хора.
Защо не го забравиш и да продължиш с живота?
Защо не направиш това с татко?
Ти си виновна...
и ще кажа... всичко на Густаво.
Густаво се обади.
Утре ще е тук.
Слава Богу!
Кога ще е сватбата?
Никога.
Трябваше да информирам Густаво за решението си по традиционния начин.
Той нямаше да очаква нищо по-малко.
Съжалявам.
Не мога да се омъжа за теб...
защото обичам друг мъж.
Това ли е последната ти дума?
Знаеш ли за телата в Лос Рискос? - Тъй вярно, мадам.
Казват, че едно от тях е на Еванхелина Ранкилео.
Който създава неприятности, гори в ада. Извинете, госпожице.
Това е нашата мисия и ние сме горди с това!
Цивилните излизат извън контрол.
Рамирес казва, че не можеш да им се довериш.
Трябва силна ръка, убийството законно, иначе е клане.
Това моето не беше ли клане, сержанте?
Точно това искам да кажа.
Ако има няколко тела в мината, не значи че всеки военен е убиец.
Какво ще стане ако свалят Генерала от власт?
Марксистите биха обезглавили всички войници и техните семейства.
Ние сме избрани да си изпълняваме задълженията.
Нацията не беше в опасност. Сержант...
Защо ми се обади?
Защото, не трябва...
Еванхелина заслужава справедливост.
Беше като част от семейството.
Праделио също.
Всичко е тук... регистрирано.
Дори нашия разговор.
Ще свидетелстваш ли?
Ще отида в съда и ще се закълна в знамето и библията.
Благодаря, сержанте.
Благодаря.
Скрих бележника на сержанта при Хосефина.
Казах й, че са неизпратени любовни писма.
Торникет!
- Дишането не е стабилно! - Още един. Кърви!
- Дай ми номер 4! - Номер 4.
Съжалявам за г-ца Белтран.
Толкова интелигентно момиче.
В какво се е забъркала сега?
Представи си. Простреляли са я на улицата. Терористите.
Такова прекрасно момиче.
Капитан Моранте ще издивее!
Разбира се... майката е такава кучка.
Все още не знаем дали ще оцелее.
Докторе! Елате бързо!
Господи...
ти я обичаш, нали?
Намери бележника!
Застреляй това куче!
Какво се е случило?
За щастие, тя има само четири драскотини.
Претърсили са къщата ви.
Кой?
Казали са на Роза, че са от полицията.
Полицията влезе... и ме удряха по главата!
- Командире? - Под наблюдение е.
- Наблюдение! - Бележника...
Какво да правим, генерале?
Каквото правим винаги, командире.
Леал, искам да говоря с теб.
Искам да знам какво точно се случи тук.
- Защо питам мен? - Защото ти си отговорен.
- Ами ти? - Какво имаш предвид?
Имам предвид твоите хора... са отговорни.
Ще оцелее ли?
Не знам. Питай докторите.
Страх ли те е?
Да не бъдеш белязан?
Тя в съзнание ли е?
Отговори ми!
Не съм сигурен.
Бих могъл да свърша с теб.
- Знам. - Трябва да знам, Леал.
Моранте, искаш ли истината за армията?
Ще ти кажа!
Тя е малко по-добре
и помоли за Франсиско...
и Густаво.
Върви
Нямаше нужда...
да те прострелват за да ми отвориш очите.
Защото, ако ми беше дала шанс...
щях да отворя онази гробница със собствени ръце.
Трябва да тръгвам.
Не мога да я предпазвам вече.
Трябва да я изкараш оттук колкото се може по-скоро.
Така е.
Франсиско!
- Тя... - Все още се бори.
Марио, вината беше моя.
Трябваше да я спра. Можех... и не го направих.
Те са тук.
Полицай?
Ако оживее, трябва да я изкараме от тук.
Отиди при Хосе, моля те. Той знае какво да направим.
Ще ти се обадя по-късно.
Появата на Генералът при паметника на спасителите на нацията...
ясно доказва, че заговора на международния комунизъм...
се е провалил в опита да въвлече Въоръжените Сили в случая с мината.
Генералния щаб обяви днес, че...
труповете в мината са жертви жестокостта на терористи.
Днес, в Сан Фернандо, Генерала откри...
училището С. Франсис за сираци.
Боли ли?
Има ли новини?
Оттеглят обвиненията срещу Рамирес.
Почивай.
Касетите.
- Гласът ти е на тях. - Касетите.
Не можем да ги използуваме, докато не отидем на безопасно място.
Трябва да дадеш касетите на кардинала.
Още нещо...
Не, моля те, успокой се.
Хосефина...
от приюта.
Дай й това.
Не искам да те оставям сама.
Какво ти е?
Тоалетната.
Всичко е наред.
Знам... ще мине.
Всичко наред ли е момиченце?
Ще доведа баща ми тук... и след това ще отида.
Имате ли нещо за нея?
Кой сте вие?
Аз съм нейната... любов.
Ето, тук са любовните писма.
Лека вечер.
Eй, ти...
Имаш ли огънче?
Благодаря.
Ето го свещеника, които видях онзи ден.
Колко дена им трябват?
Една седмица и един ден, ваше височество.
Седмица и един ден, ще разпространя копия от касетите...
и бележника на представители на пресата и на прокурора.
Докато се опитат да унищожат доказателствата...
ще бъде твърде късно.
Северния проход, където изпратихме Праделио.
Прохода Пино Ачадо. Не е толкова оживен.
Ще използваме прохода Инка посока Кинтана.
...той е най-опасния.
И най-бързия.
Тя трябва да си почине в балнеосанаториума в Агуас Калиентес,
иначе няма да издържи.
Ти решаваш.
Клео!
Тук съм.
Клео е мъртъв, нали?
Касетите. Бележника.
Вече са при кардинала.
Оригиналите ще вземем с нас.
Заминаваме ли?
- Къде можем да отидем? - Испания.
Майка ми?
Марио й каза, че заминахме на меден месец.
- Повярва ли му? - Не.
Роса знае.
Праща ти това... земя за градината ти.
Искам да се любим.
Кондесо... ти едвам ходиш.
Внимавай.
Бори се срещу носталгията.
Това е недостатъка на напусналия родината си.
Пусни корени, сине.
Направи света твой дом.
Няма да ти помогне да "пресмяташ" живота, но...
Мамо, вечерния час.
Всичко е наред, мамо.
Ще се върна, татко.
Франсиско, време е.
Точно така, мила. Сега съм с теб. Можеш ли да станеш?
Знам, знам, скъпа. По дяволите!
Знам, скъпа.
Чуй ме.
Ще публикуваме тези ужасни кошмари...
ще ги интерпретираме, ще ги четем по радиото,
ще ги драматизираме, ще направим всичко...
за да може всеки сержант Фаустино Ривера,
в Чили или където и да било,...
да разбере, че той също е жертва.
Но, но не можем да направим това тук.
Трябва да тръгваме.
Бележника.
Ето.
Господа, ще бъдете свидетели на разрушаването на доказателствата,
по лична заповед на Генерала.
Всички вън! Вън!
Чисто е... огън!
Тези снимки, са доказателства.
Не са терористи. Това са невинни хора.
Съгласен съм с Густаво.
Документите.
Ние сме младоженци. На меден месец сме.
Жив е.
Продължавайте.
Излизайте!
За стрелба!
Огън!
Продължавайте, но внимавайте. Тази област е пълна с терористи.
Франсиско ме научи какво значи любовта...
Между мъж и жена, към семейството, към страната.
Както родителите му, Франсиско и аз, трябваше да заминем в изгнание.
Както тях, усетихме, колкото и да са големи болката и страданието...
не можем да позволим истината да бъде погребана.
Франсиско беше уредил престоят в балнеосанаториума Агуас Калиентес...
където възстанових силите си.
Последна част от бягството ни към границата, беше да преминем с кон.
- Как се чувстваш? - По-добре.
След 10 дена, ни предупредиха, че военните...
са открили къде се намираме.
Тук са! Хванете ги!
Франсиско разказа на Густаво истината за Еванхелина...
и за стотиците невинни жертви.
По-късно, узнахме за неуспешния опит на Густаво...
да накара офицерите от неговото поколение...
да се надигнат срещу диктатурата.
Густаво не издаде нито дума за Франсиско и мен...
или нашето бягство.
Франсиско и аз мислихме кой е най-добрия начин...
да разкажем историята на живота ни, доверявайки се на нашата памет.
Лека нощ, Чили.
Границата е там.
Франсиско и аз живяхме в изгнание петнадесет години, в Испания.
Благодарение на нашата работа, и на стотици други...
които се бореха в "сенките" за да разобличат военната диктатура...
демокрация беше възстановена мирно в Чили през 1989.
Франсиско и аз успяхме да се върнем в родината си...
при семейството и приятелите.
" Първото ни посещение...
беше да поставим цветя на гроба на капитан Густаво Моранте...
моят смел братовчед.
Translation BEATRIZ BEHAR